עטרה+ב.+-+אביה+ר.+-+גיוס+בחורי+ישיבה+חרדיים

__ גיוס בחורי ישיבה (חרדים) – עטרה בורשטיין ואביה רוטשטיין / ט'1 __

אחד מהנושאים הכי בוערים בשסע הדתי הוא גיוס בחורי ישיבות. הדיון הזה הוא לרוב בין החילוניים לחרדים, שנוטים לרוב, לאחר לימודי התיכון (בישיבה), להמשיך ללמוד בישיבה גבוהה ולא להתגייס ולשרת בצבא ההגנה לישראל. הנושא הזה בוער עד כדי כך שבשנת 1999 מונתה ועדה ציבורית על ידי ראש הממשלה ושר הביטחון דאז אהוד ברק, שעסקה בגיוס בחורי הישיבות ובפטור שניתן להם משירות בצה"ל. ועדה זו, ששמה ועדת טל, הוקמה לאחר שבית המשפט העליון החליט שאין סמכות לשר הביטחון לקבוע הסדר להענקת פטורים, ונתנה לו אפשרות לקבוע חוק ובו הסדר מתן הפטורים לבחורי הישיבות. ואכן, בשנת 2002 עבר בכנסת "חוק טל", הצעה המאפשרת המשך מתן פטור לבחורים ישיבות, אך עם כמה תנאים. בחורי הישיבות יזכו לדחיית הגיוס עד גיל 22, ואז הם יצטרכו להחליט להמשיך ללמוד או לצאת לעבוד. מי שיבחר לעבוד יוכל לעשות או שירות צבאי של שנה וארבעה חודשים + מילואים לפי הצורך, או שירות אזרחי של שנה ללא שכר, אך עם אפשרות לעבודה נוספת. בנוסף הייתה אפשרות לעשות שירות לאומי של שנה וחצי. זה אומר, שתלמידים שלא ירצו לצאת לעבוד ויעדיפו להמשיך ללמוד פטורים משירות צבאי. בשנת 2005 הודתה המדינה על כישלון חוק טל. מספר מועט מאוד של חרדים התגייסו בעקבות החוק, וגם הפתרון של שירות לאומי במקום צבא לא יושם בהצלחה. ובכל זאת, החליטו להאריך את תוקף החוק עד שנת 2012 לפחות. הגיוס לצבא הוא נושא בוער בעם מכיוון שקשה לקבל שאוכלוסיה שלמה מקבלת דחיית גיוס ואפילו פטור. עצם העובדה ששאר האוכלוסיות במדינה צריכות לשאת בנטל במקום האוכלוסייה החרדית מכעיס אותם, וזה פוגע באחדות העם ומגדיל את הפערים והשסעים בין האוכלוסיות. אבל אין אפשרות להתעלם מקיומם של החרדים, שאורח חייהם שונה משאר החברות. הם עוסקים במסירות נפש בלימוד התורה מכיוון שהם רואים בזה אידיאולוגיה. הם ממשיכים להעלות את המודעות הדתית שהיא הכרח לקיומו של העם היהודי, וממשיכים במסורת ובמורשת של אלפי שנים. השאלה עלתה לראשונה בתחילת מלחמת השחרור, כאשר הניסיון לגייס בחורי ישיבות להשתתף בקרבות בירושלים נתקל בהתנגדות עזה. לחרדים באותה תקופה היו נימוקים רבים: • בזכות לימוד התורה של החרדים יוכלו היהודים לנצח את אויביהם. • מכיוון שהמלחמה הייתה רק שלושה שנים לאחר סיום השואה, החרדים היו באמצע תהליך שיקום מסיבי של ישיבותיהם ומוסדות התורה שלהם. • הרבנים החרדים לא רצו לחשוף את תלמידיהם לחברה המודרנית, והגיוס לצבא היה חלק מזה. צריך להזכיר שכאשר חרדי התגייס הוא נכנס לסביבה חברתית זרה. • תלמידי חכמים מוגנים בזכות לימוד התורה שלהם, ואי לכך הם לא ערבים לאחרים ופטורים משמירה ומהגנה על האחרים.

ב"ה לחרדים כיום יש שלושה נימוקים עיקריים להיתר דחיית הגיוס שניתן להם:
 * 1) __ לימוד התורה: __ לימודים אלו שונים משאר הלימודים מכיוון שהם דורשים התמסרות רבה. הפסקת הלימוד, אפילו רק לזמן קצר, גורמת לנזק שאי אפשר לתקן אותו. החרדים טוענים שאם תופרע רציפות הלימוד, אי אפשר יהיה להצמיח רבנים וגדולי תורה אמיתיים. בנוסף, הם אומרים שלימוד התורה הוא שירות בטחוני ממש כמו שירות צבאי מכיוון ש"התורה מגינה ומצילה". בשנת 1989 הרב גפני אמר בכנסת: "בלימוד התורה אני רואה תרומה להצלת חיי אדם לא פחות מאשר באיזה שהוא חיל... בלעדיהם לא היה קיום לצבא היהודי."
 * 2) __ איום על המוסדות של החברה החרדית: __ החרדים טוענים ששרות בצבא מהווה איום על עצם הקיום של הישיבות החרדיות. הם מפחדים שבחורי הישיבה שיפסיקו ללמוד, אפילו לזמן קצר, לא יחזרו לישיבה.
 * 3) __ אידיאולוגיה אנטי ציונית: __ טענה זו לדברי רבים היא פשטנות יתר, מכיוון שרק הנטורי קרתא והעדה החרדית הם אנטי ציונים. לרוב המגזר החרדי יש יחסים יותר מורכבים עם המדינה הציונית.

כמובן שיש גם צד של חרדים שמוכנים ומסכימים להתגייס. כיום יש גדוד מיוחד הנקרא "נצח יהודה" (בעבר נח"ל חרדי). גדוד זה הוקם בשיתוף רבנים כדי לאפשר לחיילים חרדים לשלב את השירות הצבאי עם המשך קיום אורח חייהם כרגיל. הקמת הגדוד גררה התנגדות חריפה מצד החברה החרדית, בעיקר בגלל החשש שנערים חרדים יעדיפו את השירות הצבאי במקום הלמידה בישיבה. לאחר שירות של שנתיים בצבא יכולים החיילים לבחור בין לימוד עתודאי באוניברסיטאות שונות או לחזור ללימוד התורה בישיבה. כך יכולים הבחורים החרדים לשלב בין צבא ללימוד תורה.

דעת החילונים היא שונה מאוד. החילונים הקיצוניים מתנגדים בתוקף להשתמטות בחורי הישיבה מהצבא. כל נושא ה"חקיקה הדתית" וה"כספים היחודיים" מקוממים אותם, אבל עוצמתו והיקפו שלהם לא מתקרבים לזעם שמעורר נושא השירות הצבאי: הם טוענים כי בזמן שהם מצייתים לחוקי המדינה, שומרים ומקיימים אותה, בחורי הישיבה משתמט מן העול וחי על חשבונם. הוא לא מוכן לתרום את חלקו למדינה שהוא חי בה, וחושב שזה מגיע לו. הם אומרים שנעשה להם עוול ושקיים אי שוויון. לפי דעתם, נוצר מצב שאוכלוסיית החרדים אינה מתגייסת לשירות ביטחון בגלל תורתם אמונתם, וזהו מצב בלתי אפשרי במדינה בעלת מצב ביטחוני מעורער כמו ישראל, כיוון שאנו מוקפים מדינות אויב ואנחנו לא חיים במדינה כמו ארה"ב ויכולים לאפשר לעצמנו צבא מקצועי, אנו זקוקים למספר רב יותר של חיילים שיגנו על המדינה על מנת לאפשר לתושבי המדינה חיים שקטים ובטוחים.

הם אינם מבינים את ההצדקה להפליה בתחום כה חשוב – בטחונו של העם היהודי היושב בארץ – ישראל ושל כל אחד מהפרטים המרכיבים אותו, וכה רגיש – ההבדל שבין חיים למוות. הם מסרבים להשלים עם המצב הקיים: "זו שותפות מוזרה: אני שולח את בן הישיבה ללמוד בשבילי והוא שולח אותי להיהרג בשבילו, זה מקומם!" (תת-אלוף נחמיה דגן, שהיה קצין חינוך ראשי של צה"ל). המשך עשרות שנים הציבור החילוני מוחה במאמרים, ראיונות ומכתבים המתפרסמים בתקשורת, הפגנות ועצומות. המחלוקות בעניין זה גורמות לשנאה רבה בין האזרחים החילונים לאזרחים החרדים. החילונים מרגישים בזה שהחרדים לא רואים את עצמם כחלק מהעם, מרחיקים את עצמם, חיים בבועה שלהם ולא שמים לב למה שקורה מחוצה לה, למשל אחיהם, בני גילם, שנהרגים בצבא וזקוקים לכח נוסף ומתגייסים נוספים, והם מסוגלים לשבת אל הכלים ולהפגין אי – אכפתיות נוראה, למרות שיש בכוחם לעזור. כמו שהעיתונאי חיים גורי מנסח את נקודת מבטם של החרדים: "הם 'תלמידי חכמים' ואנו 'עם הארץ'". הם גם לא מוכנים לקבל את ההצעה שהחרדים יתנדבו במשך שנה אחת בבית חולים או בית אבות הצמוד למגוריו, וכך לא תהיה סיבה להאשים את בחורי הישיבה בהשתמטות. החילונים טוענים שאין דומה עבודת התנדבות של שנה לסיכונים הפיסיים שהם וילדיהם נוטלים על עצמם. לדעתם, הפער לא ייסגר על ידי עבודה בבית אבות, והם לא מוכנים לסבול מציאות שבה קיימים אלה ש"מותר" להם להיהרג למען אלה ש"מותר" להם ללמוד בישיבות. תגובתו של אל"מ רן בג להצעה: "איני מאחל לאף אם דתייה שתעבור את אותן שעות חרדה העוברות על האם החילונית השולחת את בנה לצבא. הניסיון להשוות את זו לאם החרדית הוא פשוט חילול קודש. איני מתנגד לאף אחד שמכין עצמו למות על קידוש השם ב"אוהלה של תורה", אולם דרישתי שיתחיל בכל אחרי שימלא את חובתו למדינה ולעצמו – שישרת שירות צבאי מלא".

סרטון: גיוס בחורי ישיבה חרדים  media type="custom" key="9764694"

ביבליוגרפיה:

"ועדת טל". __ ויקיפדיה, האנציקלופדיה החופשית. __ 21 מרץ 2011, 27/04/2011 [|]

כהן, יחזקאל. גיוס כהלכה. ירושלים: נאמני תורה ועבודה – הקיבוץ הדתי. תשנ"ג.

עמיר, דן. "טל, מה הוא אומר?" __חופש__. 27/04/2011 [|http://www.hofesh.org.il/letters/gius/tal.htm>]>

פרידמן, מנחם. " על גיוס בחורי הישיבות". 27/04/2011 [|]