רחל+פ.+-+שירה+כ.+-+פינוי+גוש+קטיף+והביטוי+לשסע+האידיולוגי





= = = =

toc
 * מגישות: שירה כרמלי ורחל פריבור ט'2 **

=** גוש קטיף **= ממשלת ישראל ובראשה אריאל שרון נתנה את השם תוכנית ההתנתקות לפינוי ההתנחלויות ומחנות צה"ל מרצועת עזה באופן חד צדדי בקיץ 2005, כלומר נסיגה מוחלטת של כוחות צה"ל מרצועת עזה לגבולות הקו הירוק. לעומת זאת כמה שנים לפני זה, הכריז אריאל שרון "דין נצרים כדין תל אביב". === רקע על גוש קטיף מבחינה פוליטית: בחבל עזה, כלומר גוש קטיף, היו 21 התנחלויות שפונו והתגררו שם כ-8600 תושבים ישראליים. לאחר מלחמת ששת הימים רצועת עזה נחשבה כאזור חשוב המהוה הגנה למדינת ישראל. לכן, בתחילת שנות ה-70 הקימה הממשלה את נצרים בנצר חזני. בהמשך התפתחו ישובים נוספים בעיקר סביב גוש קטיף אך גם הוקמו יישובים בצפון הרצועה. במהלך האינתיפאדה הראשונה נפגעו ברצועה הרבה חיילים ישראליים וזה עורר את ארגוני השמאל נגד ההתיישבות ברצועת עזה. גם במהלך האינתיפאדה השניה נפגעו המון אזרחים וחיילים בגוש קטיף, והם שימשו כמגן לערים הקרובים לעזה בכך שספגו קסאמים ורקטות. תהליך הפינוי: יום חמישי 18.12.2003 ראש הממשלה אריאל שרון מדבר בפעם הראשונה על תוכנית ההתנתקות. הוא מתאר את תוכנית ההתנתקות, כלומר, עזיבת עזה, כיוזמה חשובה ביותר של ישראל והזדמנות לפריצת דרך היסטורית עם הפלסטינים. אך בשלב זה נראה שהתוכנית אינה ניתנת לביצוע. לאחר כמה חודשים מתבררים פרטי התוכנית ומטרתה. במסגרת ההתנתקות תתבצע העתקת 17 יישובים מרצועת עזה, שזהו מקום הגורם לבעיות לשטח ישראל. בשלב זה מתחילים להסתדר מתנגדים ותומכים לתוכנית. כמה ימים לאחר הודעת הפרטים הנ"ל התקיימה מול ביתו של ראש הממשלה ההפגנה הראשונה נגד תוכנית הפינוי. יש חילוקי דעות לגבי התוכנית. לא רק בימין אלה גם בשמאל. השמאל חשב שהתוכנית תפטור את הסכסוך והבעיות עם הפלסטינים ועל מנת להיות איתם ביחסי שלום, עליהם לקיים ויתורים. והרי זוהי גישתם מסירת שטחים וויתורים בעד שלום. הימין התנגדו לתוכנית מכמה סיבות: זה לא מוסרי לפנות אזרחים מביתם, במיוחד יהודים מארץ ישראל. לא רק שהתוכנית לא תפטור בעיות וסכנות, אלא תחזק אותן ותגרום לבעיות נוספות עם הפלסטינים, שעל ידי העברת גוש קטיף אליהם, הם רק יתקרבו לארץ ישראל והאיום יתחזק. גם חלק מקיצוני השמאל התנגדו לתוכנית ההתנתקות והעבירו ביקורת קטלנית על המהלך כפי שמוליך אותו שרון. בעקבות ההתנגדות נערך משאל בליכוד לגבי התכנית. רבים, ובניהם הרב עובדיה יוסף, הרבה יצחק כדורי ורבנים אחרים קראו למתפקדי הליכוד להצביע נגד וקבעו כי התוכנית מהווה סכנת נפשות. למרות התוצאות שהביעו התנגדות ברורה לתוכנית מצד חברי מפלגתו, חברי מפלגת הליכוד, היה ברור לכולם לאחר זמן קצר ששרון לא יתחשב בדעתם. בהמשך שרון פיטר שרים שהתנגדו בצורה חריפה לתוכנית זו, בניהם עוזי לנדאו ומיכאל רצון. בליכוד ובימין החלה ההתנגדות לצבור תאוצה, אך מול זה אנשי השמאל הפגינו כדי לחזק את התוכנית והממשלה אישרה את תוכנית ההתנתקות המתוקנת שכללה החלטה שהתוכנית תאוצה על סוף 2005. מצד הימין ואנשי גוש קטיף (חבל עזה) נערכו מחאות והפגנות רבות. הצבע הכתום היה צבע המחאה לגירוש. המפגינים לבשו חולצות, צעיפים, צמידים וכובעים על מנת להזדהות. כל הדברים הנ"ל וגם סטיקרים ודברים נוספים הוכנו במיוחד להפגנות אלו ולהבעת דעתם הנחרצת של המתנגדים לתוכנית הנוראה. בקיץ 2004 התחברו אלפי ישראלים לשרשרת אנושית ענקית ממחסום ארז עד לכותל המערבי. השרשרת הייתה שרשרת מחאה ותפילה כנגד ההתנתקות. בין האנשים שעמדו בשרשרת היה יו"ר הכנסת, חברי המפד"ל, האיחוד הלאומי, הליכוד, נתון שרנסקי וכמה ח"כים חרדים.

בהמשך הקיץ נערך מפגן המאה, בו נערכו כ100 הפגנות בו זמנית בערים שונות ברחבי הארץ. תפילה המונית נערכה בלב ירושלים. נערכה הפגנת המונים של מאה חמישים אלף איש מול הכנסת בירושלים תחת הכותרת "תנו לעם להחליט". באמצע שנת 2005 מתיל קמפיין נוסף "פנים אל פנים". נוער ותושבי גוש קטיף עברו בין בתיהם של תושבי ישראל וניסו לשכנעם ולהסביר להם את עמדתם נגד התוכנית. בנוסף נערכו הפגנות, תפילות וחסימות כבישים בגוף קטיף וכל ברחבי הארץ שבמהלכם חלק מן המפגינים נעצרו על ידי המשטרה. הממשלה כפתה את דעתה בכוח ללא דמוקרטיה על תושבי המדינה. הייתה מחלוקת האם הפקודה לפנות יישובים היא פקודה חוקית והאם על החיילים והשוטרים לציית לה. חמישים רבנים אמרו לא להתגייס למילואים ובכך לא לעזור לתוכנית הגירוש. היו חיילים שאכן סרבו פקודה להשתתף בתוכנית הגירוש, היו שצייתו לה והיו שלא הסכימו עם התוכנית, אך לא סירבו פקודה כי לא רצו להישלח למעצר. גם בקרב המתיישבים הייתה מחלוקת. מה יהיה אופי המאבק נגד החיילים, שמצד אחד, הם חיילי המדינה ואחיהם ו"דינא דמלכותא דינא" אך מצד שני, אך מצד שני, רוצים לפנות אותם, שזהו מעשה לא ערכי ולא דמוקרטי. האם להתנגד בכוח או להקשיב לצו המדינה? בתחילת יולי 2005, רצועת עזה נסגרה לאזרחים ישראלים, ויציאה וכניסה לרצועה ניתנת רק לתושבי גוש קטיף. כמה ימים לאחר מכן עצרה המשטרה אוטובוסים ברחבי הארץ בטענה שאוטובוסים אלו היו בדרכם לגוש קטיף המוגדר שטח צבאי סגור, מועצת יש"ע הגיבה בהפתעה וכעס. למרות זאת באותו היום הגיעו עשרות אלפי אנשים לנתיבות להפגין נגד הגירוש.לאחר ההפגנה יצאו האנשים אל עבר גוש קטיף ותכננו לעשות חניית לילה בכפר מימון, דבר שהתאפשר רק לאחר שפרצו את השרשרת האנושית בת שלוש שורות של חיילים שניסו למנוע בעדם להגיע לכפר מימון. אנשים נשארו בכפר מימון כל השבוע אך לא הגיעו לגוש קטיף כיוון שהחיילים מנעו זאת. בינתיים נעשו ניסיונות רבים לשכנע נגד הגירוש, להגיע לגוש, להתפלל ולהפגין. כשבועיים לפני המועד להתחלת ביצוע ההינתקות דיווח עיתון "הארץ" על פי סקר שנערך באוניברסיטת תל אביב כי 57% מהיהודים בישראל, ו-60% מהציבור כולו תומך בתוכנית, ו-34% מתנגדים לה. 23% מהמתנגדים חוששים שהתוכנית תראה כבריחה, 21% מציינים חשש מהגברת הטרור. רק 9% תולים את התנגדותם בהיותה של עזה חלק מארץ ישראל המובטחת. 6% מהציבור עדיין האמינו שלא תבוצע כלל. הציבור העוין ביותר את התוכנית הוא הציבור החרדי ואחריו הציבור הדתי-לאומי. כשבוע לפני הגירוש התקיימה ברחבת בכותל תפילה המונית בה נכחו למעלה מחצי מיליון איש! ההתנתקות היתה קרע של ממש לעם היו שכינו את ההתנתקות שואה ולאות מחאה לבשו טלאי כתום, היו שלבשו לב כתום עליו נכתב "גירוש יהודים פוגע בלב", רבים האמינו שהגירוש לא יקרה ולכן שתלו צמחים ועגבניות, כאות מחאה שהפינוי לא יקרה.

בבוקר י' באב תשס"ה, 15.8.2005 חולקו צווי פינוי בכמה מישובי הגוש, אך חלק מהתושבים לא היו מוכנים לקבל אותם. באותה שעה אישרה הממשלה את 'פינוי גוש קטיף'. אך למרות כל המחאות מצד הימין בבוקר י"ב באב 17.8 הגיעו אלפי חיילים למורג, בדולח, גני טל, נצר חזני וגן אור ופינו את המתיישבים בכוח. המתישבים מצידם התנגדו והתעמתו עם החיילים אך יד החיילים גברה. בימים הבאים החיילים המשיכו לפנות את הישובים הבאים בכוח תוך לחימה ואלימות נגד המתיישבים המתנגדים. ביום שני 22.8 פינו את היישוב האחרון, נצרים בלילה לאחר הפינוי הגיעו המפונים לכותל המערבי נושאים על כתפיהם את המנורה מבית הכנסת. המתישבים הורשו לחזור לבתיהם לקחת את החפצים, ואחר כך הגיעו עם בולדוזרים והרסו את הבתים. המפונים גרו בבתי מלון במשך זמן מה וגם היום כמעט ששה שנים לאחר הפינוי רבים מהמפונים עדין מובטלים וגרים בקרוונים.

= ** הביטוי לשסע האידיאולוגי (ימין-שמאל) בתהליך פינוי הגוש ** = החברה הישראלית שמורכבת מאנשים מכל הסוגים ומרקעים שונים לגמרי, היא גם חברה רבת שסעים. אחד השסעים הוא השסע האידיאולוגי, השסע האידיאולוגי הוא שסע פוליטי בין ימין ניצי לבין שמאל יוני בנושאי חוץ ובטחון (ויקיפדיה, החברה הישראלית). פינוי גוש קטיף הוא אחד הביטויים החזקים ביותר לשסע האידיאולוגי בשנים האחרונות. ישנם מאבקים רבים ואי הסכמות בין הימין לשמאל ובמהלך הפינוי שהתרחש בשנת 2005 הם הורגשו בעוצמות שלא היו כמותם. <span style="display: block; font-family: Arial; font-size: 11pt; line-height: 150%; margin: 0cm 0cm 0pt; text-align: right;">גם בתוך קבוצות הימין והשמאל היו חילוקי דעות, חילוקי דעות אלו בין הימין והשמאל התבטאו בכל כלי התקשורת: באינטרנט היו מגוון נתקות שבאו להביע דעה ולנסות לשכנע אחרים. נגד ההתנתקות היום את האתרים: קטיף נט, גוש קטיף, חדר החדשות, ערוץ 7, מועצת יש"ע ודעות. בעד ההתנתקות היה ניתן למצוא גם מגוון אתרים: ארגון הכחול לבן, שובי, המפקד הלאומי והמועצה לשלום ולביטחון. אתר כתום-כחול היה אתר אובייקטיבי שהביא סקרים עליהם הצביעו הגולשים. <span style="display: block; font-family: Arial; font-size: 11pt; line-height: 150%; margin: 0cm 0cm 0pt; text-align: right;">בעקרון הימין היה נגד הפינוי והשמאל בעד, אך כמובן זהו לא חלוקה מדויקת ובכל צד היו שהשתכנעו בדעתו של הצד השני. הימין שדוגל ברעיון "ארץ ישראל השלמה" היה נגד הפינוי לא רק בגלל סיבה זו. לדעתם פינוי יישובים לא יפתור בעיות שלום עם הפלסטינאים אלא רק יחמיר את המצב, כיוון שאם היישובים יעברו לידי הפלסטינים ה יתקרבו לערים חשובות ויוכלו לראות עליהם, דבר שאכן קרה בעקבות הפינוי. בנוסף הם אמרו שפינוי אזרחים מביתם ובפרט אזרחי ישראל זהו צעד לא מוסרי, ביטוי לאי מוסריות שחשו הוא שקראו לתוכנית גירוש ולא התנתקות או פינוי. <span style="display: block; font-family: Arial; font-size: 11pt; line-height: 150%; margin: 0cm 0cm 0pt; text-align: right;">השמאל לעומת זאת חשב שהפינוי הוא צעד הכרחי כדי לפתור בעיות ולייצור שלום עם הפלסטינאים, ובכך להקטין את מספר ההרוגים בלחימה בעזה. התקבל מכתב שמניא ארצות הברית דאז- בוש עם התחייבויות לתמוך בעמדת ישראל, השארת גושי ההתנחלויות בידי ישראל ואי קיום תהליך מדיני עם הפלסטינים לפני חיסול ארגוני הטרור, כל זאת אם יבצעו את התוכנית.בנוסף הם חשבו שאם יפנו את היהודים מעזה תוסר אחריותם על הפלסטינאים בעזה. <span style="display: block; font-family: Arial; font-size: 11pt; line-height: 150%; margin: 0cm 0cm 0pt; text-align: right;">אנשים הגדירו את עמדתם בדרכים שונות אחת מהם היתה סרט צבעוני על המכונית. סרט כתום, פירושו מתנגד לתוכנית הפינוי וסרט כחול, בעד הפינוי. אם אדם היה רואה מכונית בעלת סרט שונה מסרטו שלו מיד היו מתעוררים בלבו דעות קדומות ואפילו שנאה כלפי בעל המכונית למרות שכלל לא הכיר אותו. <span style="display: block; font-family: Arial; font-size: 11pt; line-height: 150%; margin: 0cm 0cm 0pt; text-align: right;">פינוי גוש קטיף היה ביטוי עמוק לשסע האידיאולוגי והתבטא גם בדרכים חריפות ולא רגילות. האלימות בין מפגינים וחיילים בהפגנות היתה רבה. החיילים מצדם לא היו תמיד בטוחים בעמדתם אך לא יכלו לנקוט עמדה כיון שחששו ממעצר בעקבות סירוב פקודה. המפגינים גם הפגינו בצמתים מרכזיים וחסמו כבישים דבר שהפריע למכוניות הנוסעות ובכך הגביר את המתח והשנאה בין שני הצדדים. השמאל הרגיש גם פגוע ומאוים, היו שראו את המתנחלים כאלימים שלא נותנים לצה"ל לעשות את עבודתם. <span style="display: block; font-family: Arial; font-size: 11pt; line-height: 150%; margin: 0cm 0cm 0pt; text-align: right;">אנו היינו נגד הגירוש, נגד עקירת יישובים ונגד חיזוק הטרור. גירוש גוש קטיף היה בעבורנו עצוב, לא נכון ולא צודק. אך היו שני דעות, בעד ונגד שקרעו את העם לשני מחנות ולכן נביא גם כמה מטענות השמאל: <span style="display: block; font-family: Arial; font-size: 11pt; line-height: 150%; margin: 0cm 0cm 0pt; text-align: right;">יורם קניוק קרא לאריאל שרון פשוט לצאת מהרצועה, להוציא את הצבא ומי שרוצה יישאר על חשבונו. לדעתו הערבים הם איום חזק מדי, המתנחלים יכולים להיאבק נגד העקירה אך לא נגד הערבים. בעצם הישארותנו ברצועה אנו מביאים אסון על כל יושבי מדינת ישראל.אמנון דנקנר בעיתון מעריב אומר שאכן הערבים יחשבו שקיבלו את גוש קטיף כתוצאה מפעולות הטרור, אך אין ברירה. אם נמשיך לשבת בהתנחלויות ובגוש קטיף אמנם לא ניראה כמובסים אך נביא על עצמינו צרות. צרות כלכליות, צבאיות, חברתיות, ומדיניות. לכן צריך לפנות שמבחינתו זוהי האפשרות הפחות גרועה.יגאל סרנה קורא לאנשים להתנדב לעזור בפינוי בטענה ש"מאז העלייה הרוסית לא היה פה פרויקט לאומי כה חשוב". לדעתו החיים ברצועה אינם מאפשרים לצד השני(אלו שאינם רוצים בהתיישבות) לחיות. <span style="display: block; font-family: Arial; font-size: 11pt; line-height: 150%; margin: 0cm 0cm 0pt; text-align: right;">אך מצד שני אלוף אהרון זאבי הגיע לכנסת באמירה שהנסיגה מעזה תעודד טרור.הוא אמר שראשי החמאס וחיזבאללה רואים בתוכנית הפינוי ניצחון לטרור ומכך יהיה עוד טרור ביהודה ושומרון. הם יראו בטרור ושפיכת דם כלי נשק לניצחון והתקפלות מצידנו. היום אנו רואים שאמירות הימין אכן התממשו הפלסטינים התקרבו לישראל וירו קסאמים על נתיבות ושדרות, ואיום הטרור כלל לא נעלם. <span style="display: block; font-family: Arial; font-size: 11pt; line-height: 150%; margin: 0cm 0cm 0pt; text-align: right;">כשאריאל שרון קיבל את ההחלטה לערוך את הפינוי הוא גם לא התחשב בדעת הימין, בתוצאות משאל הליכוד, הוא הלך נגד הדמוקרטיה של מדינת ישראל והפך את תהליך הפינוי לדיקטטורה חד צדדי. <span style="display: block; font-family: Arial; font-size: 11pt; line-height: 150%; margin: 0cm 0cm 0pt; text-align: right;">השמאל מצדו חשב שהוא עושה את הדבר הנכון שיביא לשלום ועל כן אין להקשיב לימין העיקש. הימין מצידו גם הוא היה נחוש בצדקתו ונפגע מהאלימות וחסר ההתחשבות שבוצעה כלפיו, הגירוש והיחס שקיבלו עדיין לא נשכחו מהם.

ביביליוגרפיה
<span style="display: block; font-family: Arial; font-size: 11pt; line-height: 150%; margin: 0cm 0cm 0pt; text-align: right;">בן בשט, רפי ורקנטי, יצחק. __שחר כתום__. ירושלים:ספריית בית אל, 2006.

<span style="display: block; font-family: Arial; font-size: 11pt; line-height: 150%; margin: 0cm 0cm 0pt; text-align: right;">"גוש קטיף",__ויקיפדיה__, 13 במרץ 2011, 8.5.2011 < [] >.

<span style="display: block; font-family: Arial; font-size: 11pt; line-height: 150%; margin: 0cm 0cm 0pt; text-align: right;">דנקר, אמנון. "בלב כבד", __מעריב__, 11.6.04.

<span style="display: block; font-family: Arial; font-size: 11pt; line-height: 150%; margin: 0cm 0cm 0pt; text-align: right;">סרנה, יגאל. "מתנדבי פינוי", __ידיעות אחרונות__, 24.11.04.

<span style="display: block; font-family: Arial; font-size: 11pt; line-height: 150%; margin: 0cm 0cm 0pt; text-align: right;">קניוק, יורם. "מי שרוצה יישאר, על אחריותו", __ידיעות אחרונות__, 9.1.05.

<span style="display: block; font-family: Arial; font-size: 11pt; line-height: 150%; margin: 0cm 0cm 0pt; text-align: right;">שיבי, חיים; אייכנר, איתמר ויהושע, יוסי. "נסיגה מעזה תעודד טרור", __ידיעות אחרונות__, 11.2.04.

<span style="display: block; font-family: Arial; font-size: 11pt; line-height: 150%; margin: 0cm 0cm 0pt; text-align: right;"><range type="comment" id="444867">‍‍‍תמונות ‍‍‍: <span style="color: windowtext; display: block; font-family: Arial; font-size: 8pt; line-height: 150%; margin: 0cm 0cm 0pt; text-align: right;">[]

<span style="color: windowtext; display: block; font-family: Arial; font-size: 8pt; line-height: 150%; margin: 0cm 0cm 0pt; text-align: right;">[]

<span style="color: windowtext; display: block; font-family: Arial; font-size: 8pt; line-height: 150%; margin: 0cm 0cm 0pt; text-align: right;">[]

<span style="color: windowtext; display: block; font-family: Arial; font-size: 8pt; line-height: 150%; margin: 0cm 0cm 0pt; text-align: right;">[]

<span style="color: windowtext; display: block; font-family: Arial; font-size: 8pt; line-height: 150%; margin: 0cm 0cm 0pt; text-align: right;">[]

<span style="color: windowtext; display: block; font-family: Arial; font-size: 8pt; line-height: 150%; margin: 0cm 0cm 0pt; text-align: right;">media type="custom" key="9678886"