חגית+ב.+-+אשחר+ה.+-+משפחות+של+חורים+בתשובה+ובשאלה

 אחד השסעים הגדולים ביותר הקיימים היום בחברה הישראלית הוא השסע הדתי.במדינת ישראל קיימים יהודים חרדים ודתיים ומנגד קיים רוב חילוני.משום שמדינת ישראל היא מדינה דמוקרטית, הרוב החילוני הוא בדרך כלל זה שקובע. המאבק על דמותה של "מדינת היהודים" הוא מאבק ארוך שהחל כבר עם תחילת הקמתה ופעילותה של התנועה הציונית, וכמו בתחומים אחרים שלא הייתה עליהם הסכמה, גם בתחום הדתי הייתה מחלוקת באשר לאופייה של המדינה. הרצל לדוגמה, בספרו "אלטנוילנד" רואה את החברה היהודית כחילונית ולפי דעתו המדינה שקמה צריכה להיות שוויונית ומדינת רווחה ושדברים כמו דת ומעמדות לא יצרו בה מתחים.לעומתו האמין הרב קוק שהקמת המדינה היא לא רק אירוע היסטורי אלא גם דתי-מימוש ההגשמה האלוקית של מדינה יהודית דתית. בשל מחלוקות אלה לא נקבעה חוקה בתחום דת ומדינה ובמגילת העצמאות מופיע רק הציטוט הבא: "...תהא מושתתה על יסודות..שוויון זכויות חברתי..בלי הבדל דת גזע ומין..תבטיח חופש דת ומצפון..." במשך 63 שנות קיום המדינה הקרע רק הלך והחמיר. זהו מאבק עקרוני בין אלה הרוצים לראות במדינת ישראל מדינה יהודית הנוהגת על פי ההלכה לבין אלה הרוצים לראותה כמדינה חילונית של יהודים, בעלת צביון תרבותי מתקדם כמו שאר העמים המתורבתים, אשר שפתה היא השפה העברית. מבחינה פוליטית קמו בארץ מפלגות הדוגלות כל אחת בדעה שונה. המפלגות החרדיות( דגל התורה, ש"ס )תומכות במדינת הלכה, ולעומתן רוב המפלגות החילוניות דוגלות בהפרדת דת ומדינה. היום נושא הנישואין-גירושין, גיור וקבורה נקבעים ע"פ ההלכה. הקרע הוביל להפרדה בתחום החינוך וכיום קיימות בארץ מסגרות חינוך שונות לחילונים ודתיים החל מגיל צעיר מאוד. כמו כן ישנה אפליה במקומות התיישבות מסוימים על רקע דתי. השסע מוביל במקרים רבים גם לאלימות, לדוגמה- הפגנות החרדים בירושלים, ושריפת תחנות אוטובוס. מהצד החילוני קיימת תחושה של כפייה, לדוגמה- תחבורה בשבת,חמץ בפסח ועוד. הקרע בא לידי ביטוי בצורות רבות בחברה ובחרנו להתמקד בחזרה בתשובה וחזרה בשאלה בקרב בני הנוער. תופעות אלו היו קיימות תמיד בחברה היהודית, גם לפני הקמת המדינה. למשל לאחר השואה היו יהודים רבים שהפסיקו להאמין באלוקים בגלל מה שעברו בשואה. תופעת החזרה בשאלה מגדירה את כל אותם אנשים הבוחרים מסיבות שונות לעזוב את חיי הדת ולחיות חיים חילוניים. הנתונים מראים כי רוב החוזרים בשאלה הם בגילאי 15-25, ושאינם נשואים עדיין.

בתקשורת אנו שומעים סיפורים שונים על תופעה זו:

מוטי בן ה-17 חזר בשאלה בינואר השנה. הוא התקבל ללימודים בתיכון במרכז הארץ, אך לא הצליח להתמיד. כיום הוא מתגורר בסוכת מציל בחוף הים ומדי פעם חוזר ללון בבית הוריו. "נולדתי למשפחה חוזרת בתשובה", הוא מספר ל- ynet. "בגיל 7 נשלחתי ל'חיידר' של ליטאים, ומשם לישיבה חסידית. בשום מקום לא נקלטתי והמשכתי לעבור מישיבה לישיבה מסגנון אחד לסגנון אחר. לא יכולתי לסבול את הצביעות של העולם החרדי". לעומתה תופעת החזרה בתשובה מאפיינת לאו דווקא בני נוער וצעירים כמו בתופעת החזרה בשאלה, אלא לעיתים מדובר במשפחות שלמות, באמנים רבים ובאנשי תקשורת, שבוחרים להכיר את העולם הדתי, להתחיל לקיים מצוות, ובהדרגה לעזוב את העולם החילוני בו הם גדלו. גם לתופעה זו קיימים סיפורים רבים:  "בערב, כשהוא חזר מהתפילה, הוא חיבק אותי", מספרת האם. "ראיתי שקשה לו לעזוב. הוא לא הסכים לומר לי לאן הוא הולך. השפלתי את עצמי, התחננתי ובכיתי. בסוף אמר שהוא הולך לישיבה". "היו תופעות מוזרות", נזכרת האם. "פתאום הוא הפסיק לצאת למסיבות והחל לצאת מהבית ולחזור בשעות לא שעות. הכל נהיה סודי. הוא בקושי ענה כששאלתי אותו לאן הוא יוצא. עכשיו אנחנו יודעים שהוא קיבל הוראות מהמחזירים בתשובה, לא לספר להורים כלום עד שהוא עמוק בפנים, כדי שלא יסיטו אותו מהדרך. זו השיטה". היא עדיין מאמינה שתשיב אליה את בנה. "כבר לא אכפת לי שיהיה דתי, אבל דתי שפוי. אני אעשה הכל כדי להחזיר אותו הביתה", היא אומרת. "זה לא יכול להיות שבמשטרה ובעירייה ובמשרד החינוך אין אף אחד שיכול לעזור לנו כהורים. זו הרגשה איומה כהורה חוסר האונים הזה. בעינינו הוא עדיין הבן שלנו".

לסיכום,הסיפורים השונים שקראנו מראים כמה גדול הקרע בין הקבוצות השונות בחברה, וכמה קשה למשפחות לקבל את העובדה שילדיהם עוברים "לצד השני של המתרס".לעיתים הקושי כה גדול עד שלעיתים בקרב החברה החרדית למשל,המשפחות מתאבלות על בנם החוזר בשאלה. שסע זה הולך ומחמיר, ולא די בכך שאין לו פיתרון נראה לעין, הוא אף גורם לקרעים נוספים-הוא מפרק משפחות.

לדעתנו, המדינה ובמיוחד מנהיגיה צריכים לשמש דוגמה ולעשות הכול כדי לגשר בין הדתיים והחילונים בארץ. החברה הישראלית נחלשת מהקרעים הרבים שיש בה וכולנו צריכים לשאוף לסובלנות הדדית ואיחוד. 